Vi kan inte fortsätta så här.
–Vi måste få ett liv tillsammans. –Hur skulle det gå till?
Titta på det här halsbandet.
Det borde duga tills jag har skaffat mig en förmögenhet.
Kalifornien har guldgruvor.
–Amerika? –Så långt ifrån Monmouth...
...och mr Penge som man kan komma.
Den är utsökt! Titta, man ser till och med nerverna på bladet.
Enastående.
Den...liknar en bronsstatyett av Cellini.
–Men när man lyfter den... –Fjäderlätt!
Den är tillverkad av gips.
Precis som rosen är den täckt av ett lager metall.
Ändå ser den så äkta ut.
Galvanisering gör konstföremål tillgängliga för alla.
Både hertigar och hovslagare kan omge sig med konstföremål!
Viktoria. Du har nog inte träffat mr Cole.
Vi är kollegor på konstakademin.
–Ers majestät. –En man med oöverträffad tåga.
Om man vill ha kraft, anlita Cole.
Vi diskuterade just akademiens stundande utställning.
Guldpläterade rosor – är det vad ni ska visa?
Bland andra underverk, ers majestät.
Om du hade sett hur pläteringen går till, Drina... Det är enastående.
–Verkligen? –Vill ni att jag visar ers majestät?
Oroa er inte. Jag vill inte störa er i arbetet.
Och jag måste ta hand om mina askar.
ATEN I GREKLAND
Förnedring!
Don Pacifico, en britt bosatt i Aten–
–blev överfallen av en folkhop för att han är jude.
Polisen stod inte bara och såg på. De deltog i överfallet.
Drottningens undersåte måste få sin heder återupprättad.
Jag instämmer, lord Palmerston, men hur kan vi hämnas en mans heder?
–Sända dit hertigen av Wellington? –Kanhända.
Behöver jag påminna Joseph om att en lakej alltid ska vara propert klädd?
Mitt utseende har alltid upprört er, mr Penge. Så varför inte idag?
Varför ingrep inte polisen?
De var upptagna med att kasta sten tillsammans med pöbeln.
Ni, som inte tål religiös intolerans, har säkerligen en åsikt om saken?
Naturligtvis. Vi bör agera.
–Ja. Med er välsignelse. –Vad som än krävs.
Jag ville förklara saken för ers majestät och prinsen personligen.
Prinsen är upptagen...med mr Cole.
Cole? Det förvånar mig att han har tid.
Han är alltid upptagen med att formge tekannor.
–De två är som ler och långhalm. –Minsann.
Hans kungliga höghet har ett förslag.
Jag anser att vår årliga utställning–
–är alltför...provinsiell.
Mitt förslag är att i år bjuda in andra nationer–
–att sända hit sina främsta alster.
En utställning som visar hela världens skarpsinne.
Det finns ett skäl till att utlänningar inte bjuds in.
Manchestertyger bör inte visas bredvid franskt siden.
Men vi har inget att frukta!
Har något värdefullt uppnåtts som inte ingav fruktan?
Lät egyptierna tvivlet segra innan de reste Cheopspyramiden–
–eller grekerna fyren i Alexandria?
För en så stor utställning behöver vi en ny byggnad.
Till det krävs pengar vi inte har.
Det finns praktiska problem som måste övervinnas, det förnekar jag inte.
Tack, ers nåd.
Jag tror att min hustru har en affär med en av era lakejer.
Jag har mina misstankar om vem det kan vara.
Han gör vad som helst för att slå sig fram.
Men jag behöver bevis. Jag kan inte följa henne runt palatset.
Jag behöver en...pålitlig person som gör det å mina vägnar.
Givetvis, ers nåd.
Får man fråga...vad ni avser att göra med dessa bevis?
Åtala lakejen för inkräktande på min egendom.
Och ni får vittna i domstol.
Kan det här få er att övervinna eventuella dubier?
Tänk så vackert du spelar.
Jag övar för lite. Min make är inte så förtjust i musik.
Jag får intrycket att din make inte är en man med god smak.
Nej.
När vi var nygifta betraktade Albert mig i timmar när jag spelade piano.
Det skulle han säkert göra nu också om han hade tid.
Jag undrar det.
Sedan Feodora kom så...ler han inte åt mig längre.
Jag brukade alltid få honom att skratta. Jag var hans...
...vän, hans följeslagare.
Nu är jag bara hans hustru.
Äkta kärlek, i vilken form den än uppstår–
–är lika svår att mista som den är att finna.
Snälla, spela lite till.
Albert.
Premiärministern!
Har du hört om Palmerstons senaste illdåd?
Han föreslår en örlogsblockad av Aten.
Nämnde han det här under ert samtal?
Han berättade om Don Pacifico och vi kom överens om att ingripa.
Palmerston är så övertygande. Du insåg nog inte följderna, Drina.
Jag bönfaller dig, Viktoria.
Hejda honom innan hans lättsinne kastar oss in i ett krig.
Tror du att Palmerstons plan skulle kasta oss in i ett krig?
Jag vet inte vad Palmerston och hans kanonbåtsdiplomati kan medföra.
Jag är inte längre den bäste att råda er.
Du är ju överbefälhavare.
–Inte länge till, ers majestät. –Betyder det...
Det har varit en ära att få tjäna er...
...men min tid är inne.
Landet behöver dig. Mer än någonsin.
Ni behöver en yngre man. Någon som kan hålla lord Palmerston stången.
Så du anser att han försätter landet i fara?
Det är inte min sak att säga. Men ni är i säkra händer hos prinsen.
Han kommer säkert att ge er mycket goda råd.
Den måste vara i huvudstaden.
Brunel tänker sig 15 miljoner tegelstenar.
Vi väntar oss tusentals besökare per dag.
Vi behöver en öppen plats lika stor som...Hyde Park.
Det, mr Cole...
...är ett genialiskt förslag.
Nationens främsta park–
–ska förstöras av en enorm tegelstensbyggnad–
–och förorenas av samhällets bottenslam.
Strukturen måste vara temporär.
Men stabil nog att hysa all världens alster?
En teknisk bragd av sällan skådat slag.
Jag undrar om prinsen har tagit i beaktande–
–var fyllona ska lätta på trycket?
Se på de här ritningarna över–
–vad vi kan kalla bekvämlighetsinrättningar.
Träd som har stått där i århundraden kommer nu att huggas ned!
Nog ska vi väl kunna införliva dem?
Vi får öppna upp för förslag från alla arkitekter i landet.
BERED PLATS FÖR DEN STORA UTROTNINGEN
Den här liknar en tårta.
Jag tror att det är ett Coburgbröd. Eller hur, pappa?
Jag visar barnen några ritningar från Alberts utställning.
Vill du också ta en titt?
–Här. Visa den för din mor. –Titta, mamma!
Var inte tanken att prisa nationens framgångar?
–Inte att förlöjliga dem. –Det har Palmerston redan ordnat.
Han ignorerade parlamentets beslut och sände iväg kanonbåtarna.
Ja, jag...ska tala med honom om en stund.
Det är för sent.
Men du vill förlöjliga nationen med ett stort pepparkakshus!
Drina! Utställningen kommer att samla det främsta inom konsterna...
Kom nu, barn.
Var det nödvändigt?
Det är dags att Feodora återvänder till sin familj!
Jag tolererar att Bertie–
–inte vill dela med sig till Alfred. Han är ett barn.
Du är en kvinna på 30 år som inte har lärt dig att leka snällt.
–Jag är inget barn! –Sluta bete dig som ett, då.
Jag tror att du har hjärter knekt.
–Hur visste du det? –Jag har spelat mycket i mina dagar.
Var försiktig, både för hans skull och din.
Vet du vad som hände Caroline Norton?
Hon anklagades för olaga mellanhavande med lord Melbourne.
Hon miste både sin förmögenhet och sina barn.
Melbourne hade tur som hamnade på Brocket Hall istället för Newgate.
Om han hade varit en man av folket–
–hade nog inte juryn varit lika överseende.
–Ers majestät. –Jag behöver nog inte förklara...
...varför jag kallat på er.
De märkliga Bloomerdräkterna som amerikanskorna bär?
De når inte våra stränder medan jag är utrikesminister.
–Kvinnor i pantalonger, minsann! –Lord Palmerston...
Jag gav inte tillåtelse till en örlogsblockad.
Vi var överens om att skipa rättvisa.
Med det menade jag en fredlig lösning.
Inte att sända dit flottan för en mans skull.
Jag vill inte oroa er, men Grekland tar sig friheter–
–med stöd av Ryssland, vars styrkor snart överträffar våra.
Är det då förståndigt att provocera Ryssland?
–Vår reaktion lär överraska henne. –Kungen av Grekland är Alberts kusin.
–Släktingar är inte alltid vänner. –I sanning.
Lord Palmerston...
–Får jag fråga en sak? –Givetvis.
Om våld inte är ett alternativ vad gäller att överraska fienden...
...vad återstår då?
Om drottningen av Storbritannien inte kan använda våld?
Det skulle skada en viktig allians.
Då kan man förvandla fienden till en allierad.
–Vad får hertiginnan att le? –Det är från William.
–Han kommer i slutet av veckan. –Bli inte alltför uppspelt, min kära.
Du har verkat smått vanvettig på sistone.
Jag hoppas att plikterna gentemot drottningen inte tär på dina nerver.
Jag vet att vår relation har varit...en prövning–
–men vi är ju ändå systrar.
–Vi borde glömma det förflutna. –Tror du att det är så enkelt?
Jag har nog inte varit så generös. Våra liv är ju väldigt ojämlika.
Är det något jag kan ge dig? Som ett tecken på min välvilja.
Något?
Vad som helst.
Jag vill ha min dotter.
Hon är 16 år nu och borde komma till hovet.
–Din dotter? –Ja.
Du minns väl inte vad hon heter.
–Han vet. –Jag är inte rädd för honom.
Du vet inte vad han kan göra.
Om han får veta kommer han att vilja hålla det hemligt.
–Hertigen av Chatsworth betalade mig. –För vad?
–Låt mig förklara. –Jag förstår.
Jag borde ha beskyddat mig själv, inte dig.
Sophie!
PAMS HÖGA FALL
Varför är tidningarna så kortsynta?
Ser de inte fördelarna med utställningen?
Folk är rädda för allt som är djärvt. Och det är ett kostsamt vågstycke.
Kostnaderna kommer att täckas, tusen gånger om.
Endast om utställningen lyckas. Vilket den givetvis gör.
Ni har sett vad tidningarna skriver.
Äntligen har vi en möjlighet att...
Sir Charles! Labouchere!
Vilka handelsfrågor ska ni diskutera som inte rör utrikesdepartementet?
Är det så svårt att tro att vissa frågor inte har med er att göra?
Är inte alla premiärministrar skickliga på att ljuga?
Är inte alla utrikesministrar skickliga diplomater?
Ändå har ert sätt att handskas med Greklandsaffären fördömts–
–av både Frankrike och Ryssland.
–Adjö. –Adjö.
Om trettio länder ställer ut...
Då behöver vi en yta på...
...50 000 kvadratmeter.
Problemet är att det tar år att bygga något så stort–
–med all den sten som är tänkt.
Ja. Vi måste hitta ett sätt att bygga med lätta material.
Om byggnaden börjar där–
–och sträcker sig bortom de träden...
I sanning, ers majestät. Långt bortom de träden.
–God eftermiddag, ers höghet. –Lord Palmerston?
–Får jag fråga vad ni gör? –Markerar utställningens utkanter.
Jag beundrar er uthållighet.
Jag har lärt mig att ignorera allmänhetens åsikt.
Men er ställning har aldrig varit beroende av den.
Ni verkar inte oroa er för er, trots omständigheterna.
Jag kanske ska bli författare. Då berättar man också historier.
Skillnaden är att författare skriver fiktion.
Politiker...ljuger.
Likheten är att folk tror på alla historier som berättas väl.
Adjö.
Trots att det handlar om mycket stora stövelspår att vandra i–
–undrar jag om du kan föreslå en efterträdare.
Det är ingen lätt roll att axla.
Personen ska vara förståndig, ansvarsfull, måttfull.
I mina ögon har Albert alla dessa kvaliteter i överflöd.
Han skulle få utlopp för sin talang. Kanske mer än på utställningen.
På slagfältet kallas det skenmanöver. Man distraherar angriparen–
–så att den inte ger sig in i striden vid en katastrofal tidpunkt.
Om ni menar att jag vill beskydda Albert, så är det sant.
–Ers nåd. –Varför kallar du mig det?
–Gammal vana. –Av att jaga hertiginnor?
Jag är inte stolt över det som hände.
Om vi flyr tillsammans får jag ingenting.
Vi skulle vara utfattiga.
Caroline Nortons make tog ifrån henne allt.
Kanske är tanken inte längre så eggande.
Sophie.
Jag ska bli en rik man med dig vid min sida.
På Chatsworth låtsades jag älska en person. Jag ville bli något.
Men allt jag vill är att vakna vid din sida varje morgon.
Utan att känna mig som en brottsling.
Albert? Albert.
Jag har något viktigt att berätta.
Wellington vill se dig som överbefälhavare. Och jag instämmer.
Överbefälhavare?
Äntligen en chans att visa folket att du är värd deras respekt.
Utställningen lär väl visa det. Ingen har någonsin gjort något liknande.
Kronan och kommersen är ingen naturlig allians...
Om den inte blir en framgång...
Du vet vad tidningarna skriver.
Viktoria, det här är min chans...
...att visa vad jag kan.
Tror du att jag har tid att vara överbefälhavare?
Jag ville bara hjälpa dig.
Jag ser fram emot att möta min systerdotter.
–Adelheid, menar du. –Ja! Adelheid.
Jag vill hjälpa Adelheid på alla sätt jag kan.
Även om jag inte verkar kunna hjälpa någon just nu.
Hurdan är hon, Feodora?
Hon är hoppfull, obekymrad, livlig.
Precis som jag var i den åldern.
Innan mor förvisade mig till Langenburg.
Om det är till någon tröst–
–fick mor alltid mig att känna att hon ville vara var som helst–
–utom i mitt sällskap.
Ändå fick hon dig att känna skuld över att du inte visade din kärlek.
Albert tycker att jag ska lägga barndomen bakom mig.
Det kanske vi båda kan göra.
Vi borde ha hittat en design som representerar det vi vill göra.
Men det här liknar ett mausoleum.
Vi vill fira unionen mellan konsten och tekniken, inte begrava den.
Om vi inte börjar bygga nu blir vi inte klara i tid.
Att vi inte lyckas hitta rätt design kanske är ett tecken, mr Cole.
Tecken är för vidskepliga, ers majestät.
PAMS HÖGA FALL
–Palmerston. –Russell.
Låt mig börja med att fråga:
Vad innebär det att vara medborgare i denna nation?
Vad innebär det att vara engelsman?
Är det en fråga om börd? Plats? Klädsel?
Enligt dessa kriterier kan inte Don Pacifico kalla sig engelsman.
Men att vara en av hennes majestäts undersåtar–
–innebär så mycket mer än någon av dessa saker.
Byggarna har höjt sin kalkyl med 10 000 pund.
Vilket vi inte har.
Vi kan göra byggnaden mindre, begränsa antalet länder.
Då går hela tanken med projektet förlorad.
Det ska vara en storslagen utställning.
Den blir ändå storslagen, bara i en mindre skala.
Jag tror att det enda som blir storslaget...
...är min förnedring.
Den brittiske medborgaren, liksom romaren–
–stod fri från förödmjukelse–
–när han kunde säga "Civis romanus sum".
Så ska även den brittiske undersåten veta–
–att Storbritanniens vaksamma öga och starka arm–
–beskyddar honom mot orättvisa, i vilket land han än må vistas!
Pappa, vi har något vi vill visa!
Titta! Det står "Sk..."
Det står "Skam över utställningen".
Barn! Lämna er far ifred.
Albert? Vad ville du tala med mig om?
Jag har blivit erbjuden posten som överbefälhavare.
Ingen skulle passa bättre.
Många skulle nog kunna styra armén på ett framstående vis–
–medan endast jag kan få utställningen till stånd.
Utställningen är en dröm. En makalös sådan, men...
Och du tycker att det är dags att jag...vaknade?
Kanske är det så.
NATIONENS SKAMFLÄCK
Tackade han nej till att bli överbefälhavare?
Att han inte tog chansen att omorganisera armén.
Nej. För honom är utställningen viktigare.
Liksom ni sätter Don Pacificos försvar före karriären.
–Pam! –Pam!
Ni överskattar nog min integritet.
Inte ens en örlogsblockad får stå emellan mig och folket.
De förstår mig nu.
Och vi lärde ryssarna en läxa utan att avlossa ett enda skott.
–Pam! –Pam!
Gud välsigne ers majestät!
Hur visste ni att de skulle förstå? Alla tidningar förutspådde ert fall.
Jag bryr mig inte så mycket om skriverier.
–Ers majestät. –Mr Cole.
Har något hänt?
Jag kom med en arkitekt, men prinsen meddelar att han är alltför upptagen–
–med sina plikter som överbefälhavare.
–Han tackade nej. –Då trodde han ännu på utställningen.
Han har gett upp om att lyckas vända opinionen.
Den vänder man med beslutsamhet.
Är man övertygad om något kommer allmänheten också att bli det.
Jag känner mig ansvarig.
Att prinsen är modfälld är inte er skuld, mr Cole.
Ursäkta mig.
Jag tror att prinsen promenerar i trädgårdarna.
Tack.
William har kommit hem tidigt. Skickar du fram min vagn?
Kom ihåg, Sophie...vad jag sa om Amerika.
–Jag menade det. –Givetvis.
Men först måste jag träffa min son.
Albert!
Vänta, Albert!
Albert!
Jag skulle aldrig ha erbjudit dig den där dumma posten!
–Du hade rätt. Om alltihop. –Nej! Nej, Albert!
Jag gifte mig med en drömmare, inte en soldat.
Tänk om du gifte dig med ett misslyckande?
Då vore jag stolt att ha en make–
–som är djärv nog att misslyckas med sin dröm.
Ers majestät, ers kungliga höghet. Detta är mr Paxton.
Hertigen av Devonshires trädgårdsarkitekt.
Drottningen kände att vi borde mötas utomhus.
–En ära att vara här. –Tack för att ni kom, mr Paxton.
Men om ni inte har en plan för en temporär byggnad–
–som inte dödar träden och kan resas snarast–
–fruktar jag att vi slösar bort er tid.
Prinsen menar att företaget är en utmaning.
Men mr Cole försäkrar att ni är rätt man för jobbet.
Tack. Jag tillskriver ers majestät min framgång.
Eller, mer specifikt, Victoria amazonica–näckrosen.
När hertigen gav mig tillstånd att odla denna exotiska blomma–
–växte den sig så stor att jag kunde ställa min lilla dotter på den.
–Tänk om hon hade drunknat? –Nej då, det var ingen fara.
Växterna är förvånansvärt starka.
Hemligheten ligger i stabiliteten som de utstrålande bladnerverna ger–
–ihop med böjliga, tvärgående nerver. Den här näckrosen växte sig så stor–
–att jag blev tvungen att rita ett nytt växthus.
Byggnaden inspirerades av bladens egna utformning.
–Blev det dyrt? –Inte utan skatten på glas.
–Var det lätt att bygga? –Det tog bara några månader.
Kan det demonteras?
Jag har inte försökt än, men det borde vara lätt.
Och träden – skulle de kunna klara sig där inne?
Men pappa, det är ju ett växthus. Det är gjort för det.
Om så är fallet, mr Paxton–
–kan dessa näckrosor ytterligare främja er karriär.
Kan ni bygga ert växthus i en ännu större skala–
–stort nog att hysa hela världens alster?
–Ett gudarnas växthus. –Ett palats av kristall.
William!
–William? –Mamma!
William! Hej, min älskling.
–Vart tar du honom? –Mamma!
Vad gör du?
Mina order, hertiginnan.
–William! –Mamma!
Låt mig presentera dr Shepard och dr Payne från Sussex mentalsjukhus.
De är här för att bekräfta att du är galen!
Finns det någon annan förklaring?
Släpp. Släpp mig! Vad håller ni på med?
Släpp mig! Hur vågar ni? Du har ingen rätt att göra så här!
Du misstar dig. Det är min plikt att beskydda dig från dig själv.
Släpp!
Jag kände mig så redo att bli krönt. Nu vet jag hur oförberedd jag var.
Jag tvivlade aldrig på ers majestät.
Lyckligtvis fanns det visa sinnen som trodde på mig–
–när jag inte förmådde göra det.
Jag fick aldrig någon dotter, ers majestät.
Men jag vill gärna tro att hon skulle ha liknat er.
Jag hade ingen far...
...men jag...tror att jag vet hur det känns att mista en.
Stå på er, ers majestät.
När ni är i min ålder inser ni att det är olönt att sörja det som ändas.
Mamma!
Min kära flicka – vackrare än någonsin.
Vi måste presentera dig för societeten.
Barn, det här är er kusin Adelheid.
Välkommen till Buckingham Palace, kusin Adelheid.
Snälla, kalla mig Heidi.
Kom, Heidi.
Det är din tur.
Jag har fått ännu en rapport om att Europas anarkister–
–tänker besöka utställningen.
Tror ni att det stämmer, premiärministern?
I den här frågan håller jag med utrikesministern.
Vår nation har lyckats förhindra en revolution.
Nu har ni beslutat att bjuda in den.
Ska jag inleda en "avinbjudan", om nu det ordet existerar?
Det tycker jag inte.
Ni är inte den ende som har en vision för det här landet.
Min makes vision är ett land som leds av...
...nyfikenhet före rädsla, konkurrens före konflikt.
En vision som förlitar sig på det bästa hos människan, inte det sämsta.
Ni uttrycker det så väl, men folket ser inte utställningen i samma ljus.
Men som ni har fått erfara, så kan folket ändra åsikt på en eftermiddag.
–Ni verkar ha bestämt er. –Det stämmer.
Gratulerar till er seger i parlamentet, lord Palmerston.
Ers höghet, så vänligt av er.
Jag kunde tro att vi är vänner, men sådana som ni har endast allierade.
Får en allierad be om hjälp?
Jag har en dotter som har blivit giftasvuxen.
Ni undrar om jag känner några lämpliga unga män.
Det var väl aldrig drottningens idé att bjuda hit er dotter?
Hon uppmuntrade förslaget.
Tack. Endast du hade kunnat veta vad du skulle säga.
Ingen känner mig bättre än du.
–Det är därför du har fått nog. –Hur sa?
Jag har gjort allt i min makt för att återfå din kärlek.
Jag kan inte vrida tillbaka klockan.
Tänk om...
...jag älskade dig på ett annat sätt?
På vilket sätt då?
Vi har varit gifta i tio år.
Vi har förändrats.
Kanske har vår kärlek förändrats.
Men naturligtvis älskar jag dig.
Ja, jag antar väl det.
Albert...! Ge tillbaka den!
–Vilken då? –Jag höll på att läsa den.
Text: S C Gustafsson www.sdimedia.com